מערכת COL
|
יום ל' כסלו ה׳תש״ע
17.12.2009
"וושינגטון של אובמה עשתה היסטוריה" ● יוסי אליטוב
בערבו של יום ראשון השבוע, וושינגטון של אובמה עשתה שם היסטוריה, כל הגדרה אחרת לא תשקף את שהתרחש שם ● רם עמנואל, היהודי המוכר ביותר בעולם, שגם מועמד לקבלת תואר בכורה אחר - בן האומה המושמץ ביותר, מי שמחזיק בידו עוצמות זהות כמעט לאלו של נשיא ארצות הברית, פילס דרך עם רעייתו ושלושת ילדיו לאורך הכיכר, כדי להדליק את חנוכיית הענק של חב"ד שניצבת בקביעות מול הבית הלבן ● הרב לוי שם טוב מילא את פיו מים כשומר סוד ● יוסי אליטוב מקדיש את טורו 'המטבחון' לאירוע הוושינגטוני למאמר● רם עמנואל הדליק את הנר בהדלקה בוושינגטון: סיקור מיוחד ב-COL
![](https://col.org.il/files/uploads/crop/2009/12/5c2c9485103e0_1546425477_news_main_gallery.jpg)
לילדיו הבטיח לערוך טקס הדלקה פרטי בבית. עמנואל וילדיו ● צילום: ישראל ברדוגו
מאת יוסי אליטוב
מי שלא חייב, אינו משוטט בכיכר האליפסה בוושינגטון בלילות החורף כשהמעלות צונחות הרבה מתחת לאפס.
האליפסה, אותו משטח דשא של 15 דונם, שבו נמצא תמרור ה"אפס" אשר ממנו
נמדדים המרחקים בוושינגטון, המקום שבו מתרחש כמעט כל דבר, מהפגנות ומשחקי כדור עד להצבת אנדרטות ותמרורי ראווה, נכנס להקפאה בלילות החורף הלבנים.
ואין זה דבר של מה בכך. וושינגטון הבירה היא חלון-הראווה הלאומי של האומה האמריקנית, המפגין את תפארתו של הממשל ואת עוצמתו.
שדרות העיר, שחלק מהן קרויות על שם מדינות ארצות-הברית, הן רחבות, ונועדו למצעדי ראווה.
בנייני הממשל מסוגננים בקפידה ומלאי הוד, ואתריה הרבים של העיר מדיפים ניחוח של היסטוריה מפוארת.
אם ניו-יורק היא שערה התוסס של ארצות-הברית, הרי וושינגטון היא טרקלינה האל־
גנטי והמרשים. אך לא בימים שקור מצמית תוקף את הבירה, כי בהם האמריקנים מסתגרים בבתיהם.
אלא שוושינגטון לעולם לא האירה ליהודים.
קשה לאתר מצבות זיכרון לדמויות יהודיות, גם כאלו שהיו שותפות לבניינה של אמריקה. אוסקר שטראוס, השר היהודי הראשון בממשלת ארצות-הברית, זוכה אמנם לאנדרטונת קטנה.
כמוהו גם סמואל גומפרטס, יהודי יליד אנגליה, שהיה מראשי המארגנים של איגודי העובדים בארצות-הברית.
בערבו של יום ראשון השבוע, וושינגטון של אובמה עשתה שם היסטוריה, כל הגדרה אחרת לא תשקף את שהתרחש שם.
רם עמנואל, היהודי המוכר ביותר בעולם, שגם מועמד לקבלת תואר בכורה אחר - בן האומה המושמץ ביותר, מי שמחזיק בידו עוצמות זהות כמעט לאלו של נשיא ארצות הברית, פילס דרך עם רעייתו ושלושת ילדיו לאורך הכיכר, כדי להדליק את חנוכיית הענק של חב"ד שניצבת בקביעות מול הבית הלבן.
שם, מול אבוקות האור שנלחמות ברוחות הסוערות, עמד עמנואל והפליג בדברים, בלי למצמץ, על גבורת החשמונאים שעשו את מה שצריך לעשות בלי להתפעל ועל פך השמן שהספיק לשמונה ימים.
לילדיו הבטיח לערוך טקס הדלקה פרטי בבית.
הרב לוי שם טוב, שליח חב"ד על גבעת הקפיטול ואחד היהודים הנבונים, שעמל בכל השנים לבנות מערכת יחסים קרובה עם הממשל בלי להשתייך לאחת משתי המפלגות הגדולות, לא יכול היה לצפות ליותר מזה.
ממשל אובמה, רם עמנואל, גשמים סוערים, דיון סוער בגבעת הקפיטול על תקציב אסטרונומי שמובא לאישור הסנט - והנה הכבודה כולה מתרוממת אל על ומניפה בגאווה את האבוקה היהודית.
רעייתו הגיורת של עמנואל הישראלי לשעבר-לשעבר, סיפרה באירוע על התחזקות
יהודית מסוימת בבית שהיא מנסה להוביל.
שם טוב מילא את פיו מים כשומר סוד. הוא יודע שביחסים המפותלים עם ממשל אובמה, מי שמפטפט לשווא הופך לאייטם היסטורי.
במקום זה הוא סיפר לנו בהתרגשות השבוע שעמנואל נמנע עד כה מלהשתתף באירוע יהודי כלשהו. שם טוב שמח שעמנואל בחר להזדהות עם היהודים דווקא בחג החנוכה.
"אני הזכרתי בנאום את הפסוק של 'תדבק לשוני לחיכי אם לא אזכרכי' ודיברתי על שלום אמת, ונראה שרם עמנואל הקשיב בעניין".
ואם לא די במחזה המוזר של עמנואל בתפקיד ההיסטוריון היהודי, באו חיילי התזמורת של צבא ארצות הברית וניגנו בעוז את הגרסה החב"דית, המורכבת והמפותלת ל"הנרות הללו".
צלם עיתונות אחד, אמין בדרך כלל, התעקש שראה מהכיכר את צילו של אובמה הנשקף מחלון הבית הלבן.
בלי לתלות תקוות רבות בעמנואל, ניתן להצביע על אלמנט של ניצחון וכיבוש אחד שהוליד הטקס באליפסה.
למחרת, בכותרת הראשית של העיתון "וושינגטון טיימס", הביסה המנורה שני מתמודדים לא פשוטים - אישור התקציב בקפיטול וניצחונה של קבוצת ספורט מקומית שידעה הפסדים מרים שנים רבות.
עיניו של עמנואל השב לכור מחצבתו ולו לשעה קלה, השתקפו מדוכני העיתונים בבירה לאור אבוקות האש.
מי שלא חייב, אינו משוטט בכיכר האליפסה בוושינגטון בלילות החורף כשהמעלות צונחות הרבה מתחת לאפס.
האליפסה, אותו משטח דשא של 15 דונם, שבו נמצא תמרור ה"אפס" אשר ממנו
נמדדים המרחקים בוושינגטון, המקום שבו מתרחש כמעט כל דבר, מהפגנות ומשחקי כדור עד להצבת אנדרטות ותמרורי ראווה, נכנס להקפאה בלילות החורף הלבנים.
ואין זה דבר של מה בכך. וושינגטון הבירה היא חלון-הראווה הלאומי של האומה האמריקנית, המפגין את תפארתו של הממשל ואת עוצמתו.
שדרות העיר, שחלק מהן קרויות על שם מדינות ארצות-הברית, הן רחבות, ונועדו למצעדי ראווה.
בנייני הממשל מסוגננים בקפידה ומלאי הוד, ואתריה הרבים של העיר מדיפים ניחוח של היסטוריה מפוארת.
אם ניו-יורק היא שערה התוסס של ארצות-הברית, הרי וושינגטון היא טרקלינה האל־
גנטי והמרשים. אך לא בימים שקור מצמית תוקף את הבירה, כי בהם האמריקנים מסתגרים בבתיהם.
אלא שוושינגטון לעולם לא האירה ליהודים.
קשה לאתר מצבות זיכרון לדמויות יהודיות, גם כאלו שהיו שותפות לבניינה של אמריקה. אוסקר שטראוס, השר היהודי הראשון בממשלת ארצות-הברית, זוכה אמנם לאנדרטונת קטנה.
כמוהו גם סמואל גומפרטס, יהודי יליד אנגליה, שהיה מראשי המארגנים של איגודי העובדים בארצות-הברית.
בערבו של יום ראשון השבוע, וושינגטון של אובמה עשתה שם היסטוריה, כל הגדרה אחרת לא תשקף את שהתרחש שם.
רם עמנואל, היהודי המוכר ביותר בעולם, שגם מועמד לקבלת תואר בכורה אחר - בן האומה המושמץ ביותר, מי שמחזיק בידו עוצמות זהות כמעט לאלו של נשיא ארצות הברית, פילס דרך עם רעייתו ושלושת ילדיו לאורך הכיכר, כדי להדליק את חנוכיית הענק של חב"ד שניצבת בקביעות מול הבית הלבן.
שם, מול אבוקות האור שנלחמות ברוחות הסוערות, עמד עמנואל והפליג בדברים, בלי למצמץ, על גבורת החשמונאים שעשו את מה שצריך לעשות בלי להתפעל ועל פך השמן שהספיק לשמונה ימים.
לילדיו הבטיח לערוך טקס הדלקה פרטי בבית.
הרב לוי שם טוב, שליח חב"ד על גבעת הקפיטול ואחד היהודים הנבונים, שעמל בכל השנים לבנות מערכת יחסים קרובה עם הממשל בלי להשתייך לאחת משתי המפלגות הגדולות, לא יכול היה לצפות ליותר מזה.
ממשל אובמה, רם עמנואל, גשמים סוערים, דיון סוער בגבעת הקפיטול על תקציב אסטרונומי שמובא לאישור הסנט - והנה הכבודה כולה מתרוממת אל על ומניפה בגאווה את האבוקה היהודית.
רעייתו הגיורת של עמנואל הישראלי לשעבר-לשעבר, סיפרה באירוע על התחזקות
יהודית מסוימת בבית שהיא מנסה להוביל.
שם טוב מילא את פיו מים כשומר סוד. הוא יודע שביחסים המפותלים עם ממשל אובמה, מי שמפטפט לשווא הופך לאייטם היסטורי.
במקום זה הוא סיפר לנו בהתרגשות השבוע שעמנואל נמנע עד כה מלהשתתף באירוע יהודי כלשהו. שם טוב שמח שעמנואל בחר להזדהות עם היהודים דווקא בחג החנוכה.
"אני הזכרתי בנאום את הפסוק של 'תדבק לשוני לחיכי אם לא אזכרכי' ודיברתי על שלום אמת, ונראה שרם עמנואל הקשיב בעניין".
ואם לא די במחזה המוזר של עמנואל בתפקיד ההיסטוריון היהודי, באו חיילי התזמורת של צבא ארצות הברית וניגנו בעוז את הגרסה החב"דית, המורכבת והמפותלת ל"הנרות הללו".
צלם עיתונות אחד, אמין בדרך כלל, התעקש שראה מהכיכר את צילו של אובמה הנשקף מחלון הבית הלבן.
בלי לתלות תקוות רבות בעמנואל, ניתן להצביע על אלמנט של ניצחון וכיבוש אחד שהוליד הטקס באליפסה.
למחרת, בכותרת הראשית של העיתון "וושינגטון טיימס", הביסה המנורה שני מתמודדים לא פשוטים - אישור התקציב בקפיטול וניצחונה של קבוצת ספורט מקומית שידעה הפסדים מרים שנים רבות.
עיניו של עמנואל השב לכור מחצבתו ולו לשעה קלה, השתקפו מדוכני העיתונים בבירה לאור אבוקות האש.
![](https://col.org.il/website_files/img/col/news/add_comment.png)
הוסף תגובה
0 תגובות