מערכת COL
|
יום י' כסלו ה׳תשס״ח
20.11.2007
בחב"ד.אורג התחילו למכור דלק
"ניתן לומר בבטחה כי הנפט הוא ה'דלק' של העולם. כדי לייצר אנרגיה דרוש נפט, ובלי נפט העולם ייעצר בחריקת בלמים. עד שיימָּצא תחליף הולם לנפט, תישאר כלכלת העולם נתונה לחסדיהם של העמים שבורכו במאגרי נפט גדולים", כך פותח הרב נפתלי סילברברג את מאמרו בחב"ד.אורג. בהמשך, הוא מפתיע ומגלה: "יש נפט בשפע וזמין לכולם" למאמר המלא
![בחב בחב](https://col.org.il/files/uploads/crop/2007/11/5c2b89dfcab52_1546357215_news_main_gallery.jpg)
(צילום אילוסטרציה: ישראל ברדוגו)
נפתלי סילברברג, חב"ד.אורג
ניתן לומר בבטחה כי הנפט הוא ה'דלק' של העולם. כדי לייצר אנרגיה דרוש נפט, ובלי נפט העולם ייעצר בחריקת בלמים. עד שיימָּצא תחליף הולם לנפט, תישאר כלכלת העולם נתונה לחסדיהם של העמים שבורכו במאגרי נפט גדולים.
אחת ממשנותיו המרכזיות של הבעש"ט (הרב ישראל בעל שם טוב, מייסדה של החסידות, 1698–1760) היא החשיבות שהוא מייחס להפקחת לקח מכל מה שאנו רואים, שומעים וחווים, על-מנת לשרת את הבורא בצורה טובה יותר. כי בסופו של דבר, ההשגחה העליונה שולטת ישירות בכל פרט בבריאה, ולפיכך חייבת להיות סיבה לכך שאלוקים גרם לכך שהאדם ייחשף לתופעה מסוימת. הדבר נכון במיוחד לאירועים שיש להם השפעה גלובלית על חייהם של מיליארדי בני אדם.
גם נפט רוחני הוא דבר שאי אפשר בלעדיו. בהיעדרו לא ניתן לקיים שום חיים רוחניים. רבי שניאור זלמן מלאדי (1745–1812, מייסד הזרם החסידי של חב"ד, בפרק ל"ה של ספר היסוד– "התניא"), דן במושג "נפט רוחני". הוא מצטט קטע מרתק מספר הזוהר, המתאר את הנפט המניע את מנועו הרוחני של היהודי: האור השמימי – כך אנו למדים – זורח על כל אדם יהודי, "ועליו לדעת כי האור הדולק מעל ראשו זקוק לנפט; שכן גופו של האדם הוא כמו פתילה, והאור מתלקח מעליו. וכן אמר המלך שלמה (קוהלת ט, ח) 'ושמן על-ראשך אל-יחסר'. שכן האור שעל ראשו של אדם צריך לשמן, כלומר: מעשים טובים".
הרב שניאור זלמן, בסגנונו האנליטי המובהק, תמה על דברי הזוהר. מדוע לא יכולה הנשמה האלוהית, שבעצמה מהווה "חלק אלוקה ממעל ממש", לשמש כשמן לפתיל האנושי? מדוע הפיכת אקט המצווה, הפיזי, לאנרגיה שמימית צריכה להיות קלה יותר מלהפוך לאנרגיה כזאת את הנשמה השמימית עצמה?
הרב שניאור זלמן מסביר כי הנשמה היא רק ה"נפט הגולמי", לעומת ה"נפט המזוקק", שאותו מייצרים באמצעות קיום המצוות. הנשמה היא אנוכית ויש לה מטרות משלה. לעומת זאת, המצוות הן המעשים הבלתי-אנוכיים ביותר שמסוגל אדם לעשות, שכן המצווה היא התגברות על התשוקות האנוכיות לטובת הגשמתו של רצון הבורא.
כעת אתה עשוי לתהות כיצד ניתן לומר שהנשמה אנוכית? האם אין היא אלוקית ורוחנית? הנה ההסבר, בלשונו של רבי שניאור זלמן:
"נשמת האדם, אפילו הוא צדיק גמור עובד השם ביראה ואהבה בתענוגים, אף על פי כן אינה בטילה במציאות לגמרי ליבטל וליכלל באור השם ממש להיות לאחדים ומיוחדים ביחוד גמור, רק הוא דבר בפני עצמו: ירא ה' ואוהבו".
במילים פשוטות, מטרתה של הנשמה היא להתאחד עם הבורא. אמנם זוהי מטרה נשגבת להפליא, אולם כל תחושה של עצמיות וישות היא גסה ובלתי ראויה לשמש כשמן לאורו הנצחי של אלוקים. רק המצוות, מעשים לא אנוכיים לשמו של הבורא בלבד, יכולים לספק שמן לפתילה.
וכאן החדשות הטובות באמת: בניגוד לנפט הגשמי, לא קיים "קרטל" השולט באספקה של נפט רוחני מזוקק בדרגה גבוהה או בהפצתו. נפט זה קיים בשפע וזמין לכולם, שכן ההזדמנויות לקיים מצוות מצפות לנו בכל פינה וכמעט בכל רגע מדי יום ביומו.
● למאמרים נוספים
ניתן לומר בבטחה כי הנפט הוא ה'דלק' של העולם. כדי לייצר אנרגיה דרוש נפט, ובלי נפט העולם ייעצר בחריקת בלמים. עד שיימָּצא תחליף הולם לנפט, תישאר כלכלת העולם נתונה לחסדיהם של העמים שבורכו במאגרי נפט גדולים.
אחת ממשנותיו המרכזיות של הבעש"ט (הרב ישראל בעל שם טוב, מייסדה של החסידות, 1698–1760) היא החשיבות שהוא מייחס להפקחת לקח מכל מה שאנו רואים, שומעים וחווים, על-מנת לשרת את הבורא בצורה טובה יותר. כי בסופו של דבר, ההשגחה העליונה שולטת ישירות בכל פרט בבריאה, ולפיכך חייבת להיות סיבה לכך שאלוקים גרם לכך שהאדם ייחשף לתופעה מסוימת. הדבר נכון במיוחד לאירועים שיש להם השפעה גלובלית על חייהם של מיליארדי בני אדם.
גם נפט רוחני הוא דבר שאי אפשר בלעדיו. בהיעדרו לא ניתן לקיים שום חיים רוחניים. רבי שניאור זלמן מלאדי (1745–1812, מייסד הזרם החסידי של חב"ד, בפרק ל"ה של ספר היסוד– "התניא"), דן במושג "נפט רוחני". הוא מצטט קטע מרתק מספר הזוהר, המתאר את הנפט המניע את מנועו הרוחני של היהודי: האור השמימי – כך אנו למדים – זורח על כל אדם יהודי, "ועליו לדעת כי האור הדולק מעל ראשו זקוק לנפט; שכן גופו של האדם הוא כמו פתילה, והאור מתלקח מעליו. וכן אמר המלך שלמה (קוהלת ט, ח) 'ושמן על-ראשך אל-יחסר'. שכן האור שעל ראשו של אדם צריך לשמן, כלומר: מעשים טובים".
הרב שניאור זלמן, בסגנונו האנליטי המובהק, תמה על דברי הזוהר. מדוע לא יכולה הנשמה האלוהית, שבעצמה מהווה "חלק אלוקה ממעל ממש", לשמש כשמן לפתיל האנושי? מדוע הפיכת אקט המצווה, הפיזי, לאנרגיה שמימית צריכה להיות קלה יותר מלהפוך לאנרגיה כזאת את הנשמה השמימית עצמה?
הרב שניאור זלמן מסביר כי הנשמה היא רק ה"נפט הגולמי", לעומת ה"נפט המזוקק", שאותו מייצרים באמצעות קיום המצוות. הנשמה היא אנוכית ויש לה מטרות משלה. לעומת זאת, המצוות הן המעשים הבלתי-אנוכיים ביותר שמסוגל אדם לעשות, שכן המצווה היא התגברות על התשוקות האנוכיות לטובת הגשמתו של רצון הבורא.
כעת אתה עשוי לתהות כיצד ניתן לומר שהנשמה אנוכית? האם אין היא אלוקית ורוחנית? הנה ההסבר, בלשונו של רבי שניאור זלמן:
"נשמת האדם, אפילו הוא צדיק גמור עובד השם ביראה ואהבה בתענוגים, אף על פי כן אינה בטילה במציאות לגמרי ליבטל וליכלל באור השם ממש להיות לאחדים ומיוחדים ביחוד גמור, רק הוא דבר בפני עצמו: ירא ה' ואוהבו".
במילים פשוטות, מטרתה של הנשמה היא להתאחד עם הבורא. אמנם זוהי מטרה נשגבת להפליא, אולם כל תחושה של עצמיות וישות היא גסה ובלתי ראויה לשמש כשמן לאורו הנצחי של אלוקים. רק המצוות, מעשים לא אנוכיים לשמו של הבורא בלבד, יכולים לספק שמן לפתילה.
וכאן החדשות הטובות באמת: בניגוד לנפט הגשמי, לא קיים "קרטל" השולט באספקה של נפט רוחני מזוקק בדרגה גבוהה או בהפצתו. נפט זה קיים בשפע וזמין לכולם, שכן ההזדמנויות לקיים מצוות מצפות לנו בכל פינה וכמעט בכל רגע מדי יום ביומו.
● למאמרים נוספים
![](https://col.org.il/website_files/img/col/news/add_comment.png)
הוסף תגובה
0 תגובות