"אני לא חוזר לישיבה בבני ברק, אני מביא את 770 לישיבה"
![](https://col.org.il/files/uploads/crop/2020/02/5e41ba12caa38_1581365778_news_main_gallery.jpg)
כחמישים תמימים, תלמידי ישיבת 'תומכי תמימים' בבני ברק, נסעו יחד השבוע לחצרות קודשנו, לרגל יום הבהיר יו"ד שבט, במסע מיוחד שאורגן בידי הנהלת הישיבה ו'התלמידים השלוחים'.
COL מגיש חלק שני מתוך יומן מסע אישי ומיוחד שכתב אחד מתלמידי התמימים, לצד תיעוד מהנסיעה המשותפת.
•
יום רביעי, יו"ד שבט
שעת ערב. לאחר שיצאנו מהאוהל, נסענו יחד כל הקבוצה באוטובוסים המאורגנים של הישיבה בחזרה לשכונת המלך. כשהגענו, הלכנו להתפלל מנחה ב-770 - מנחה של סיום היום. אולם, כך הסתבר עד מהרה, הסיום הזה הוא רק ההתחלה...
לאחר התפילה צעדנו לארוחת עם הרב קלמן ווינפלד. הרב ויינפלד התוועד עימנו על כך שעלינו להחזיר את המזוודות מהנסיעה בדברים נצחיים ולא בדברים מתכלים. "לחזור עם ענייני רוחניות וחסידות", הדגיש הרב ויינפלד, "ולא עם עניינים גשמיים".
עד מהרה הפכה הסעודה להתוועדות חסידים לכבוד יו"ד שבט עם הרב כץ. עד אור הבוקר יכולה הייתה ההתוועדות להימשך, אילולא היה לישיבה סדר יום עמוס למחרת שהכריח את ההנהלה להודיע על סיום הפארבריינגען והתארגנות לשינה.
לפני השינה הלכנו להתפלל מעריב ב-770. המראה היה מיוחד. מקיר אל קיר ישבו תמימים והתוועדו. תלמידי ה'קבוצה', אורחים ואנ"ש מארץ הקודש ומכל רחבי תבל, תושבי ומהשכונה. בליל של מילים באידיש, עברית, אנגלית, צרפתית נשמע מכל כיוון. בפינה אחת משפיע בוכה, בפינה אחרת קבוצת תמימים רוקדת בשמחה. בצד אחד של בית הכנסת 'הקפות', בצד השני 'נעילה' ובצד השלישי בכלל עסוקים ב'תקיעות'...
ממראות ההתוועדות בליל שישי
המראה הזה הזכיר לי את האווירה המיוחדת שהרגשתי היום בבוקר באוהל. תערובת רגשות של שמחה ורצינות, תקווה וגעגועים.
האווירה המיוחדת והמחשמלת, ובפרט השמועה שגונבה לאוזנינו ולפיה החוזר ר' יואל כהן מתוועד עם תלמידי הקבוצה בחדר האוכל של 1414, לא הותירה לי ולכמה מחברי ברירה. לאחר שסיימו 'קריאת שמע' ויצאו כולם לדירות, התגנבנו אני וחברי להתוועד יחדיו עם ר' יואל.
יום חמישי, י"א שבט
הבוקר, לאחר הארוחה בחדר האוכל (כן כן, הישיבה ארגנה לנו במיוחד לכל אורך ימי המסע חדר אוכל ייעודי), עלינו לסיור בספרייה של הרבי, בה מוצגת תערוכה מעניינת.
בהמשך היום התקיים שיעור ואף למדנו יחד בחברותות בזאל של 770. על סדרי הלימוד הקבועים, מיותר לציין, אנו שומרים גם ובעיקר אולי אפילו - כאן.
גם הלילה התקיימה התוועדות חסידים אל תוך הלילה, והפעם - ליל שישי - עם הרב יעקב גולשמיד, מישיבת 'תומכי תמימים' המרכזית בכפר חב"ד.
יום שישי, י"ב שבט
לאחר סדר חסידות, שחרית וארוחת בוקר, נעמדנו בחזית 770 לתמונה קבוצתית משותפת. ידועה היא ומפורסמת החשיבות שייחס הרבי לתמונות הקבוצתיות של הקבוצות המגיעות לחצרות קודשינו. לאחר התמונה יצאנו לכבוש את ניו יורק עם מבצע תפילין. זו חוויה ממש מיוחדת לעשות מבצע תפילין בלב "המונה של רומי".
מתפללים בבית חיינו 770
בליל שבת תפסנו, הקבוצה 'של בני ברק' את השולחנות במזרח 770. התפללנו במניין המרכזי בבית המדרש הגדול, ובסיומו צעדנו אל לסעודת השבת בחדר האוכל שלנו. סעודת שבת כזו מושקעת ומפוארת בגשמיות לא ראיתי כבר זמן רב... וכמובן שהחלק הרוחני היה לא פחות מושקע ומיוחד. התוועדנו עם הרב כ"ץ שעות ארוכות אל תוך הלילה...
השבת כולה, גם למחרת, עברה עלינו מתוך התעוררות מיוחדת. בתפילות ב-770, בארוחות, בסעודות, ואפילו, כן כן, בשיחות החולין שקיבלו הפעם גוון אחר ויחודי יותר.
יום ראשון, י"ד שבט
בשעת בוקר נסענו כולנו לאוהל. לפני ארבעה ימים בסך הכל היינו כאן, אך הפעם זה היה משהו אחר. בי' שבט האוהל עמוס באנשים והתור ארוך, ולכן לכל אחד ניתנת שהות של שתי דקות בלבד בתוך האוהל. היום נכנסתי ללא תור, שהיתי אצל הרבי זמן מספיק לקרוא את 'מענה לשון', להתפלל עלי שאצליח בישיבה, על הורי ומשפחתי וגם על כמה 'מקורבים' מהמבצעים בימי שישי, מהם לקחתי שמות לברכה.
לאחר שחזרנו לשכונה, נכנסנו לחדרו הקדוש של הרבי. רטט חלף בגווי שעה שעמדתי ב'גן עדן התחתון', ממש צמוד אל הכניסה לקודש הקודשים. המקום משם אורה יוצאת לכל העולם. החדר ממנו נשלחו שלוחים לכל קצווי תבל. החדר שבו שפכו אלפי יהודים את צפונות ליבם. החדר שקיבל אין ספור מכתבים מכל קצווי תבל, ובעצם החדר שהוא מרכז החיים היהודים בדורנו...
בתפילה בביתו של הרבי
לפני הכניסה לחדרו של הרבי קיבלנו הדרכה קצרה על המקום מפי ר' נחום גולדשמיד, משלוחי הרבי בנתניה. במשך היום ביקרנו והתפללנו בביתו של הרבי ברחוב פרזידנט ובחדר השידורים, ובערב ערכנו התוועדות "צאתכם לשלום" עם הרב כץ.
יום שני, ט"ו שבט
הבוקר אנחנו צריכים לחזור. זה קצת כואב, מן צביטה בלב.
קמנו מוקדם בבוקר, ולאחר סדר חסידות ותפילה ב-770 יצאנו לדירות לסדר את המזוודות.
זהו! אורזים את המזוודות... חוזרים לארץ... אוי, לו היינו יכולים להישאר כאן עוד מעט.
אני מתיישב על הספסל ברחוב בדרך לדירה ומנסה לעכל את השבוע האחרון. ובעצם אולי את כל החודש האחרון מאז שהחל המבצע. הספקנו הרי כל כך הרבה. זה היה שבוע ממש מושלם. כיצד אחזור עכשיו לארץ? לאט לאט אני נזכר בכל ההתוועדויות והשיחות ואני מתחיל להבין שזהו התפקיד שלנו - אנו שלוחים של הרבי! למרות הרצון והתשוקה לשהות לצד הרבי, יש לנו משימה לבצע - אנו דור השביעי! מוטל עלינו לצאת לעולם ולהכינו לבוא המשיח!
אני ממשיך לדירה בהחלטה נחושה: אני אורז מזוודות, עולה לטיסה עם כולם, אך לא חוזר לישיבה בבני ברק - אני הולך להביא את 770 לישיבה!
וכך, בלב קל יותר, אני עולה להסעות לשדה התעופה. בליבי תודה עמוקה להנהלת הישיבה ולתלמידים השלוחים על המסע המיוחד הזה. ואני יודע שנכון לי תפקיד - להכין את בני ברק לבואו של הרבי.
תם המסע אך לא נשלם (ואפשר לומר שעכשיו רק מתחיל)...
מענדי, ישיבת 'תומכי תמימים' בבני ברק
![](https://col.org.il/website_files/img/col/news/add_comment.png)