מערכת COL
|
יום י"א תמוז ה׳תשע״ה
28.06.2015
גבריאל ששון: "מחכים לעתיד לבוא, שנהיה ביחד עם הילדים"
"קשה מאוד. זה מאוד קשה. אבל אין בליבנו, יש לנו אפשרות לבכה עליהם באהבה ולהיות שמח, ואפשר לבכה עליהם ולהתגעגע ולהיות בדיכאון, אז אני ואישתי מנסים להפוך את הגעגוע לדבר טוב וחיובי, אהבה ושמחה שהיה לנו. וככה אפשר להציל את המצב" - כך סיפר גבריאל ששון, שאיבד את שבעת ילדיו באסון השריפה בניו-יורק לפני מספר חודשים, בעקבות שחרור רעייתו מבית הרפואה ביום שישי. בפנים: על התחושות והחיים שלאחר האסון גבריאל ששון מדבר
![גבריאל ששון: גבריאל ששון:](https://col.org.il/files/uploads/crop/2015/06/5c2f923f7f2b8_1546621503_news_main_gallery.jpg)
תפילה על קבריהם של שבעת הילדים שנספו (צילום: בועז בן ארי)
גבריאל ששון שאיבד את שבעת ילדיו באסון השריפה בניו יורק התראיין הבוקר למרדכי לביא ב'קול ברמה' בעקבות שחרורה של רעייתו מבית הרפואה, בשעה טובה.
"ביום שישי אשתי חזרה הביתה, והיא שמחה להיות בבית", סיפר, "היא תקבל את הטיפולים בבית, היא עדיין צריכה לעבור שיקום שתלך יותר טוב ושתוכל להשתמש עם הידיים".
על התחושות לחזור הביתה עם אשתו כשהבית ריק מילדים שהלכו לעולמם, סיפר האב: "קשה מאוד. זה מאוד קשה. אבל אין בליבנו, יש לנו אפשרות לבכה עליהם באהבה ולהיות שמח, ואפשר לבכה עליהם ולהתגעגע ולהיות בדיכאון, אז אני ואישתי מנסים להפוך את הגעגוע לדבר טוב וחיובי, אהבה ושמחה שהיה לנו. וככה אפשר להציל את המצב, שזה דבר חיובי ולא שלילי.
"לא חזרנו לאותו בית, הבית נשרף, אנחנו בבית של אמא שלי כי גם צריך עזרה. לאישתי יש הרבה אמונה אני מתפלא איך היא מסתכלת קדימה, איך היא רוצה לבנות את העתיד. היא מאוד חזקה".
על החיים מאז האסון, ההתנהלות בחגים ובשבתות סיפר ששון: "ממשיכים אין ברירה, כמה חגים עברנו, אני עברתי פסח, לג בעומר ושבועות, כמה שבתות, שבת פחות קשה... כל יום ויום אני מכריח את עצמי שוב ואני עובר את היום, קשה להסביר אבל מתי שאנחנו מגיעים לגשר עוברים אותו.
"אי אפשר לדעת מה יהיה אבל הקב"ה עוזר באותו רגע. ב"ה יש לנו הסתכלות נכונה כלפי העתיד, ולא מסתכלים אחורה, כל השמחה שעברנו עם הילדים זה מחזק אותנו. כל העולם זה זמני, אז מחכים לעתיד לבוא שנהיה ביחד, זה רק געגוע בנתיים. זמני".
בנוסף ביקש האב להמשיך ולהתפלל לרפואת אשתו וביתו, שמותיהן לתפילה: גילה בת פרנסיס וציפורה בת גילה לרפואה שלימה.
"ביום שישי אשתי חזרה הביתה, והיא שמחה להיות בבית", סיפר, "היא תקבל את הטיפולים בבית, היא עדיין צריכה לעבור שיקום שתלך יותר טוב ושתוכל להשתמש עם הידיים".
על התחושות לחזור הביתה עם אשתו כשהבית ריק מילדים שהלכו לעולמם, סיפר האב: "קשה מאוד. זה מאוד קשה. אבל אין בליבנו, יש לנו אפשרות לבכה עליהם באהבה ולהיות שמח, ואפשר לבכה עליהם ולהתגעגע ולהיות בדיכאון, אז אני ואישתי מנסים להפוך את הגעגוע לדבר טוב וחיובי, אהבה ושמחה שהיה לנו. וככה אפשר להציל את המצב, שזה דבר חיובי ולא שלילי.
"לא חזרנו לאותו בית, הבית נשרף, אנחנו בבית של אמא שלי כי גם צריך עזרה. לאישתי יש הרבה אמונה אני מתפלא איך היא מסתכלת קדימה, איך היא רוצה לבנות את העתיד. היא מאוד חזקה".
על החיים מאז האסון, ההתנהלות בחגים ובשבתות סיפר ששון: "ממשיכים אין ברירה, כמה חגים עברנו, אני עברתי פסח, לג בעומר ושבועות, כמה שבתות, שבת פחות קשה... כל יום ויום אני מכריח את עצמי שוב ואני עובר את היום, קשה להסביר אבל מתי שאנחנו מגיעים לגשר עוברים אותו.
"אי אפשר לדעת מה יהיה אבל הקב"ה עוזר באותו רגע. ב"ה יש לנו הסתכלות נכונה כלפי העתיד, ולא מסתכלים אחורה, כל השמחה שעברנו עם הילדים זה מחזק אותנו. כל העולם זה זמני, אז מחכים לעתיד לבוא שנהיה ביחד, זה רק געגוע בנתיים. זמני".
בנוסף ביקש האב להמשיך ולהתפלל לרפואת אשתו וביתו, שמותיהן לתפילה: גילה בת פרנסיס וציפורה בת גילה לרפואה שלימה.
![](https://col.org.il/website_files/img/col/news/add_comment.png)
הוסף תגובה
0 תגובות